![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhqUHJFqSZVJ2Xcxra06UaUytOxGnM7ArXWqkH-9qeG6-2bISVR0_334v-EBRZS5Qn2XUzVkVwf1H8XxEvhdkNMJ0X1-MyzYNqn06sXjMsln3J11FaKVazQ09tpEP4FPjHQpsWxpEXFRTE/s200/astilbe_inglaterra_bis%5B1%5D.jpg)
La realitat, però és que hi ha molta gent que pensa que la forma correcta de seguir una disciplina espiritual és negant senzillament la seva humanitat. S'han tornat tant recelosos amb el plaer que pensen que ser desgraciats té un autèntic valor " Soc una persona religiosa, per tant no he de disfrutar". Encara que la seva aspiració sigui aconseguir alguna forma de pau i felicitat eternes, es neguen als plaers de la vida quotidiana. Veuen aquest plaers com obstacles, com interferències al desenvolupament espiritual i si els succeeix algun fet que els fagi experimentar un petit plaer, és senten incòmodes.
Aquestes actituts són un gran error. No hi ha raó per sentirse culpable amb el plaer; Això és tan erroni com aferrar-se als plaers transitoris i esperar que ens donguin satisfacció definitiva. Aquesta culpabilitat és una perversió de la espiritualitat i no és en absolut una actitut espiritual. De vegades empenyem la nostra vida a un estat desgraciat perque ens pensem que ser desgraciat és algo valuós. Però si ens revolquem en la desgràcia, lo únic que aconseguim és més desgràcia.
Però si sabem experimentar la felicitat sense les actituts contaminades de la dependència o de la culpabilitat, podrem cultivar nivells més profunds en aquesta experiència i aconseguir finalment la felicitat inconcebible de tot el nostre potencial humà.
Deixem-nos doncs embriagar d'onades de plaer i experimentem així la grandesa dels nostres sentits.